Svensk översättning: - StoraStyggaVargen -
Inspirerad av verkliga händelser
Fem minuter, Major?
Vi inväntar solen.
- Hämta min kikare. - Men, kommendör...
Seså.
20:e December 1915 Gallipoli, Turkiet
- Allah Akbar! - Allah Akbar!
Akta er.
En fälla?
Flytta er eller dö.
Gudlösa jävlar.
Ditt drag, Abdul!! ANZAC retirerar!
Efter 7 månaders strider evakuerades ANZACs trupper
Jag kunde inte hitta er kikare, kommendör.
Jag hade den med mig. Jag visste inte det, förlåt.
Nordvästra Victoria, Australien
Fyra år efter slaget vid Gallipoli
Jag tror vi är nära, kompis.
Jag tror vi är väldigt nära.
Jag sa ju att det fanns vatten där. Jag sa ju det.
Lizzie? Är allt okej?
Arthur har nött ut tån på sin stövel igen. Hur bär han sig åt?
Pojkarna har hoppat upp i säng. De väntar på att du ska läsa för dem.
- Jag är helt slut, Lizzie. - Kom igen.
Du vet att det är deras favoritstund.
Prince Hussain ropade på mannen-
-och frågade varför mattan han ville sälja var så dyr-
-och sa, "Den måste vara gjord av något ganska extraordinärt."
Köpmannen svarade-
-"Min Prins, ni blir ännu mer förbluffad när jag säger att den är förtrollad.
Den som sätter sig på mattan och blundar-
-och säger det magiska ordet "Tangu"-
-kommer färdas genom luften på ett ögonblick.
-till varthelst hans hjärta vill vara."
Jag hittade vatten vid 4,5 meter. Lite bräckt men med bra tryck.
Nu när vi har vatten kan vi sätta ut boskap där.
De torkade inte ens bort leran.
- Det har gått fyra år, Liz. - Du är så smart.
Du kan hitta vatten men du kan inte ens hitta dina egna barn.
Varför hittar du dem inte?
Du tappade bort dem!
Kom igen, Art! Däruppe vinner du inga medaljer!
Det är en tvåtimmars ritt till Rainbow, vi måste sätta fart!
- Grejar du det? - Ja, jag tror jag gör det nu, pappa.
- Arthur... - Se efter mina bröder-
-och se för fan till att ducka. Jag vet.
- Älskar dig, pappa! - Vi syns, pappa!
Lizzie?
Lizzie!
Lizzie?!
Lizzie!
Ni måste förstå att jag inte med gott samvete-
-kan begrava er fru i vigd jord om jag trodde att hon tagit sitt eget liv.
Vigd jord är Hans löfte till de trogna.
Hon föll i och drunknade, så ert samvete är rent.
Tre söner dödade, det måste varit jobbigt för Eliza.
Det står i Jobs bok att Gud utsätter oss för dessa prövningar av en anledning.
Många familjer i distriktet har gjort liknande uppoffringar-
-för kung och fosterland.
Att ni har mage att komma hit och ställa krav.
Ni har inte satt er fot här på fyra år och ej heller varit i bikten.
- Ni är förlorad för Gud. - Ja.
Och ni och Gud kan mata mig till grisarna vad mig anbelangar.
Men ni kände den här kvinnan. Hon var här varje söndag.
Jag har grävt graven och gjort kistan-
-allt jag ber om är att ni säger några ord och kastar lite jord.
Er vagn...
...skulle vara en välkommen donation till vår församling.
En offergåva till Gud.
Ja, han kan lika gärna ta den med.
Jag hittar dem, älskling.
Jag ska hitta dem och ta hem dem till dig.
Nästan framme.
Tack.
Inte nu, senare. Tack.
Så nu behöver vi eskort i vårt eget land?
Varför ta oss tillbaka till den här platsen?
Major Hasan Bey för att träffa Överstelöjtnant Hughes-
- vid krigsgravarna. - Vi vet vem han är.
Seså.
Kungliga Krigsgravsenheten Gallipoli 1919
För fyra år sen hade de gett mig en medalj om jag skjutit den där jäveln.
Överstelöjtnat Hughes, får jag presentera Major Hasan Bey.
- Major Bey var befälhavare för... - Bara Major Hasan.
- Bey betyder bara Herr. - Naturligtvis.
Mr Bey gav er ett helvete vid Lonesome Pine, Sir.
Alla vi vet vem Major Hasan är, löjtnant. Tack.
Hej. Välkommen.
Angenämt. Talar ni turkiska?
Engelska?
Jag ser att ni slutligen har intagit halvön.
Ja.
Förlorade slaget men vann kriget.
Sergeant Tucker här visar er till er inkvartering.
Efter ni har fräschat upp er kanske vi kan mötas i mitt tält?
- Tack. - Den här vägen.
När jag ändå är här tänkte jag att jag kunde göra nån nytta.
Om ni har några hästar som behöver ridas in kan jag ta en ridtur.
Helst nåt med lite drag i.
Sergeant Tucker, se till att Löjtnant Greeves får träffa Widowmaker.
- Hon kan behöva lite motion. - Med nöje, sir.
Vi har redan börjat jobba i det här området-
-från landremsan ner till kulle 971.
Jag antar att ni fått en genomgång.
Vi skulle vilja ha er hjälp med att lokalisera våra döda.
- Era döda? - Vi förlorade över 10,000 soldater-
-och vi vet fortfarande inte var hälften är.
Några begravdes ordentligt men många gravar har försvunnit-
-överväxta eller bortspolade och korsen har använts som brasved-
-efter vi evakuerade. - Retirerade.
- Var ni här? - Första lätta kavalleriet.
Vad behöver ni från mig?
Markerna har visserligen förändrats men ni känner till området.
Jag hoppades att ni kunde hjälpa oss att lokalisera kompanierna vi tappat bort.
Vi kan börja imorgon bitti.
Vi förlorade 70,000 män. Här. Vid Chanakkale.
För mig är det här stället en enda stor grav.
Jag vet inte vad ni gnäller om.
Det här är rena rama Edens lustgård.
Om era styrkor hade tagit den här kullen första dagen-
-hade ni vunnit.
Hur nära kom vi?
Där.
Sådär, Sir. Er Edens lustgård.
Joshua? Var är pojkarna?
Ed, Henry, nu går vi hem. Spring!
Kom igen, Ed!
Pojkar?
Pojkar?!
Art!
Ed!
Ner!
Ingen fara, pojkar. Ingen fara.
Bra att du inte lämnade din bröder, Art.
Ed, vad är det magiska ordet? Det som får mattan att flyga.
- Tonga? - Tangu, din wombat.
Så var det - Tangu. Kom igen, kryp ihop och blunda.
- Ed tjuvkikar, pappa. - Det funkar bara om man blundar.
Okej, pojkar, nu tar vi oss härifrån. Alla tillsammans. Tangu!
Istanbul Tre månader efter avresa från Australien
Stick, båda två. Försvinn. Nej.
Vad ni än vill ha kan min mamma göra.
- Varmvatten, inga tyskar. - Nej, försvinn.
Vackert hotell. Bästa rummet.
Jag ska till Gallipoli. Hur tar jag mig till Gallipoli?
Jag vill åka till Gallipoli.
- Mister? Mister? - Gallipoli.
Kom till vårt hotell. Vackert hotell. Vacker utsikt.
Vad ni än vill ha kan min mamma göra.
Ni kanske kan hjälpa mig. Jag ska till Gallipoli.
Nej, det ska ni inte. Ingen åker dit utan tillstånd.
Ni måste gå till Brittiska krigsministeriet i Sultanahmet.
- Var? - I den gamla staden.
Och jag skulle hålla ett öga på väskan om jag vore er.
Sluga små rackare.
Mister! Mister! Var tog ni vägen?
Din lilla jäkel...
- Ge mig väskan, din lilla jäkel. - Ser ni, vackert hotell.
Rena lakan, varmvatten, inga tyskar.
Mamma, mamma! Jag hittade en utlänning.
Min smarta lilla kille. Jag skulle kunna äta upp dig.
Hej. Jag behöver ett rum.
- Är ni från England? - Nej. Jag är från Australien.
Jag är ledsen, Orhan hade fel. Vi har inga rum.
Er son har släpat med mig halvvägs genom den här jäkla staden.
Nej, nej, nej. Pojken hade rätt.
- Vårt bästa rum är ledigt, Mister...? - Connor, Joshua Connor.
- Jag vill inte ha honom här. - Vi har inte lyxen att välja.
Ni är välkommen, Mr Connor.
Rummet är på övervåningen. Frukost serveras vid åtta.
- Vill ni att hon kommer med te? - Nej, tack.
Men er son nämnde att ni hade varmvatten.
Det är fult att ljuga. Du är en bortskämd mammas pojke.
Det är ingen fara. Jag måste nog missförstått.
Snälla, snälla. Det är hans plikt.
Tack så mycket.
Här är ditt rum.
Du verkar veta vart allt ligger. Kan du visa mig till krigsministeriet imorgon?
- Jag betalar dig. - Ja, det ska ni.
Far, sluta! Stopp, stopp, stopp!
Vi har inte dödat den ännu.
Handdukar åt er, Mr Connor. Jag förbereder ett varmt bad åt er.
Det tar en stund. Min son är ingen lögnare.
Han verkar vara en väldigt fyndig pojke.
Det är han. Väldigt fyndig. Har ni barn?
Ja. Tre söner.
- Vad säljer de? - De säljer ingenting, Mr Connor.
Det är ett böneutrop.
- Er guidebok är föråldrad. - Jag kom inte hit för sightseeingen.
Ni borde se Blå Mosken åtminstone.
Fast den ligger i min jäkla stad är den en vacker plats att hitta gud i.
Jag kom inte hit för honom heller. Jag är på väg till Gallipoli.
Ni menar Chanakkale.
Där finns inget annat än spöken.
Min son kan inte hjälpa er imorgon. Han behövs här.
Ta ert bad och kom tillbaka sen.
Vi utfärdar inte inresetillstånd åt civilister till Dardanellerna.
Det är fortfarande en känslig militär zon.
Faktum är att våra vänner grekerna har gjort det ännu mer komplicerat-
-genom att invadera Turkiets västkust.
Det lär ta ett tag innan vi får ordning på detta kaos.
Arthur, Henry och Edward Connor.
Alla tjänstgjorde i 7:e AIF Bataljonen. De tog värvning tillsammans.
Och de dog tillsammans. Alla dödades samma dag.
7:e Augusti 1915, vid Lone Pine.
Ja. Den Kungliga Krigsgravsenheten är på halvön just nu.
De har en enorm uppgift framför sig.
Ni måste förstå att männen som är på Gallipoli är experter.
Allt jag behöver är ett papper med en stämpel som tilllåter mig åka dit.
Jag kan helt enkelt inte, Mr Connor, även om jag skulle vilja.
- Jag kan hitta dem. - Hur kan ni ens tro att det är möjligt?
Vet ni vad armén brukade göra med alla döda-
-efter Waterloo, Krim, Khartoum?
De grävde en stor jäkla grop-
-och slängde ner alla i den med några nävar kalk.
Inga namn. Hästar, mulor och männen. Allt förvandlades till växtnäring.
Det här är första kriget som nån ens har brytt sig.
Mina pojkar borde begravas hemma-
-bredvid deras mor.
Åk hem, Mr Connor.
Turkisk Nationalistdemonstration
Ut med engelsmännen! Ut med engelsmännen!
Kom.
Har ni såna här byggnader där ni kommer ifrån?
...men han gav inte upp. Han fortsatte strida i tre dagar.
Jag fick 25 piastas och han köpte den här...
Jag sa ju att min son hade jobb att göra, Mr Connor.
- Jag... - Han är tio! Vad trodde ni?
- Ge tillbaka pengarna. - Men, mamma...
Ge tillbaka dem!
Behåll dem. Det är vår hemlighet.
- God morgon. - Mr Connor. Vill ni ha frukost?
Ja, tack.
Jag är väldigt glad över ert besök, professorn.
Jag undersökte precis Sultan Mehmets hemorrojder.
Ursäkta, jag förstår inte.
Herregud vad stora de var. Och de läckte dessutom.
Vad säger han?
Min far hoppas ni tycker om er frukost.
Ni har möjligtvis inte ett kokt ägg?
Jag står inte ut med det rummet längre. Det brukade vara så fullt av skratt.
Livet din far lovade dig var en utopi. Du kan inte låtsas var europé längre.
Orhan, gå och hämta ett ägg.
Ayshe. Du är en ottomansk kvinna.
Det är dags att börja bete dig som en. Du vet vad som förväntas av dig.
Du måste göra det rätta, för pojkens skull.
Att ta bort de där grannlåtarna kommer kräva en känslig hand.
Vill ni assistera mig?
- Tack. - Var är hans fru?
Hur ska jag veta, pappa? Fråga honom.
- På engelska. Han förstår inget annat. - Engelska?
Han undrar var er fru är.
Hon är död.
Och era söner?
Jag kan se det i hans ögon.
Utan papper kan ni inte ta er till Gallipoli.
Ta färjan till Chanak och leta reda på en fiskare.
Om ni betalar honom tillräckligt tar han er över sundet.
Han behöver inga brittiska papper.
Tack.
Mr Joshua!
Snälla, hitta min pappa i Chanakkale.
Säg att han måste komma hem. Mamma behöver honom.
Är det här din far?
- Vem är mannen på hotellet? - Min farbror.
Jag ska kolla.
Hämta hem honom!
Vad gjorde ni innan kriget?
Det här är det ottomanska riket. Det finns inget "innan kriget".
I ett annat liv var jag arkitekt.
Jag var civilingenjör.
Sir, väntar vi sällskap?
För dem till mitt tält.
Sergeant, ta med några grabbar och följ med Löjtnant Greeves.
Mr Connor, jag förstår inte.
Ni lämnar er farm och dyker upp oanmäld i denna skräckens boning. För vad?
Gallipoli är 13 kvadratkilometer av raserade skyttegravar-
-bombkratrar, taggtråd och mer odetonerade granater-
-än det finns stenar på stranden. Det är inte säkert.
Jag vet vilket datum mina söner dödades.
Vid Lone Pine.
Här är en karta. Och sista anteckningen i hans dagbok är den 7:e augusti.
Jag försäkrar er att jag tänker sätta ett namn på varenda man därute-
-inklusive era söner. Jag är ledsen, men ni kan inte stanna.
Tucker, eskortera Mr Connor tillbaka till sin båt.
Era söner.
- Sir, middag. - Kom in, Dawson.
Nånting att stoppa i skratthålet, sir.
Umpa pumpa, grisrumpa.
Sir.
Ni kanske borde titta på en sak.
Jäklar.
Vill ni att jag arresterar honom, sir?
Och sen då?
Gå ner med lite mat åt honom. Och en filt.
Är de alla så här envisa?
Ja, det handlar om nationell stolthet för dem.
Du skulle passa in där.
- Ingen simtur? - Nej.
Hur ska ni göra med er bonde?
Ett lastfartyg går tillbaka till Konstantinopel om två dagar.
Vi kanske kan hjälpa honom tills dess?
Du vet hur liten chansen är att vi hittar hans pojkar.
Vi vet vilken dag de dödades. Jag känner till området.
Det gör vi båda, men varför ändra allt för en far som inte vet sin plats?
För han är den enda far som kommit hit och letat.
Sergeant!
Ändrade planer.
- Vem är turken? - Hasan lönnmördaren.
Såg oss landstiga, såg oss fara. Den hunden dödade halva min bataljon.
Han hade dödat dina pojkar. Och nu är vi alla bästa vänner.
Jag får servera honom frukost varje morgon.
Oroa er inte, Mr Connor. De är Abduls, inte våra.
Här gick vår frontlinje.
Ni var där. Kulspruta här, och en där. Och en till där borta.
Vi kunde se er. Så många blåa ögon.
Mashallah. Det anses vara väldigt tursamt i Turkiet att ha blå ögon.
Överallt, förutom just här.
Hör upp, grabbar! Hör upp!
Vi förflyttar oss upp för vänstra flanken!
Håll era huvuden nere och ryck fram! Nu!
Nu tar vi de jäklarna! Vi ska ta det där värnet ikväll!
De kastar stenar, grabbar! De har slut på ammunition!
- Nu tar vi de jävlarna! - Alla tillsammans!
Nu kör vi. Nu kör vi, kom igen!
Ni anföll från två håll - här och här.
Vi byggde ett tak för att skydda oss från granatelden.
Men det blev en fälla istället.
Där inne var det bajonetter, knivar, händer och tänder.
Det var så mörkt och trångt att man inte såg vem det var man slog.
Tre dagar. Vi slutade endast för vi inte kunde klättra över liken.
Så länge Allah låter mig andas hoppas jag aldrig behöva se nåt sånt igen.
- Är du okej, Artie? - Stick härifrån! Lämna mig!
Visst, kompis! Tycker du det så!
Lämna mig!
Nej! Nej!
De ligger här.
Sir.
Det är er son. Edward.
Nej, ni borde nog inte.
Den där jäveln avrättade honom.
Han gav order om att inte ta fångar.
Han dödade de sjuka och sköt de skadade.
Ett skott i huvudet, det var så det gjorde det.
Speciellt han. Han dödade din son. Han gav dem inte en chans.
Stoppa honom! Jag sa, stoppa honom!
- Ta det lugnt, Sergeant. - Ni dödade mina söner!
Ni skickade hit dem, Mr Connor. Ni invaderade oss.
För bort honom. Sätt honom under bevakning.
- Jag är hemskt ledsen. - Han har två söner till.
Vi borde fortsätta leta.
Kriget är slut, Sergeant.
- Vi hittade Henry. - Han låg bredvid honom.
- Hur visste ni att de låg där? - Men ni har inte hittat Arthur ännu.
Nej, vi har finkammat området.
Han skulle aldrig lämna sina bröder så han måste vara där.
Vi ser till att Henry och Edward får en ordentlig begravning imorgon.
Jag lovade deras mor att jag skulle hitta dem...
..och föra hem dem.
Det här är deras hem nu. Det är inte fiendemark längre.
De är bland vänner, förmodligen de närmaste de haft.
Lämna dem, så kommer de alltid vara det.
Ta med dem hem, så är de bara ett par döda killar på kyrkogården.
Hon ville begrava dem i vigd jord.
Hur mycket blod behövs för att marken ska vara vigd?
Vi förlorade över 2,000 män under fyra dagar vid Lone Pine.
Turkarna förlorade 7,000.
Vi tog inte heller så många fångar.
Jag vet inte om jag förlåter nån av oss.
Prinsen blundade och sa "Tangu".
Han flög genom natten till sin fars rike.
När mattan landade på gräsmattan framför det kungliga palatset-
-sjönk Sultanen ner på knä och salta tårar rann nerför hans kinder.
När han omfamnade Prins Hussein, ropade han, "Min son."
"Min son, efter alla dina äventyr...
...har den flygande mattan burit dig på de fyra vindarna till det här...
...ditt hem."
Ert telegram.
En hel dag har jag slösat med att stå i kö och dricka skitte.
Jag hörde att det finns en bordell nära postkontoret.
Just det... Det kanske jag också hört.
Grekerna har tagit Smyrna. Britterna stod bara och tittade på.
- Vi måste göra nåt. - Ja.
Annars kommer britterna bestämma hur mycket av vårt land vi får behålla.
Varför bryr du dig om bonden? Han vill ju döda dig.
Förlåt om jag stör.
Major Hasan, jag vill be om ursäkt för mitt utbrott.
Det finns ett persiskt talesätt - må du överleva dina barn.
Det låter som en välsignelse men det är den värsta förbannelse man kan ge nån.
Jag fick den här listan hitskickad från Istanbul.
- Det här är ert efternamn. - Vad är det för lista?
Om det här är er son, så togs han till fånga.
Han dog inte här. Han lämnade Chanakkale. Levande.
- Varför har hon inte sorg? - Ayshe låtsas som att min bror lever.
Jag tänker ta henne som min andra fru. Fatma går med på det och jag har råd.
Joshua Bey.
- Hej. - Hittade ni min far?
Nej.
Förlåt, stör jag? Är det hans födelsedag?
Nej, hans Sünnet.
Jäklar. Det är privat. Ursäkta.
- Vill du se mitt ärr? - Nej tack, kompis.
Du har gäster.
Välkommen tillbaka till Stamboul, Mr Connor.
- Ni är alltid välkommen. - Tack.
Jag ber om ursäkt, Major.
Amiral Calthorpe måste omboka ert möte. Kanske nästa tisdag? Passar det?
Ja. Om er Amiral kan omboka grekerna också.
Låt oss ta hand om grekerna via de rätta diplomatiska kanalerna.
- Låt oss undvika ett nytt krig. - Det är samma krig. Det är inte över.
- Major Hasan, kan ni säga... - Nej, jag har hjälpt färdigt.
Mr Connor, har ni ert pass?
Ni beordrades att inte åka till Gallipoli.
Jag ingår inte i er armé.
Allt jag vill veta är namnet på det fängelseläger min son skickades till.
Om er son inte kom hem är han sorgligt nog avliden.
Det här var det Ottomanska Riket, ett av de största riken världen skådat-
-och nu håller det på att delas upp. Bolsjevikerna vill ha svarta havet.
Och fransmännen och italienarna vill ha Egeiska havet.
Och just nu i Anatolien, där fånglägren råkar ligga-
-förvandlar turkarna och grekerna stället till ett riktigt blodbad.
Så var, i all denna röra-
-vill ni att vi börjar leta efter er son?
Ni sa att fånglägren låg i Anatolien? Vem har uppgifterna? Turkiska armén?
Lägrena är borta. Alla är borta. Och snart ni också.
Löjtnant, visa Mr Connor ut.
Jag kommer till ert hotell 04:00 på torsdag-
-med ert pass och en biljett hem via Calcutta.
På bekostnad av den brittiska armén.
Vi ska se till att ni inte missar den båten.
Har ni ens ställt er själv frågan-
-att om er son var vid liv, skulle han inte bara åka hem då?
Mr Connor, snälla.
Min bror dog på den där jäkla halvön.
Min fästmö jobbar på Röda Korset här.
Om det skulle vara till nån hjälp kan jag ordna ett möte.
Det skulle hjälpa mycket, tack.
Mr Connor, jag tror ni hittar ut själv härifrån.
Lycka till.
Tack.
Major Hasan? Jag måste prata med Major Hasan.
Han följde efter dig. Han kommer få oss alla hängda.
Ingen vill säga vilket fångläger de skickade min son Arthur till.
Er armé måste ha uppgifter? Snälla, jag sitter fast.
Då sitter vi i samma sits. Jag sa ju att jag inte kan hjälpa mer.
Ni får aldrig komma hit igen, Mr Connor. Ta honom till hans hotell.
Att låta honom leva försätter oss alla för fara. Varför? Förlåtelse? Försoning?
Du var där. Vissa saker får vi aldrig glömma.
Följ med mig.
Han är snygg, eller hur? Stor och stark.
Jag tänker inte på andra, jag är gift.
Självklart inte. Men hans utrustning är komplett, Ayshe Hanim.
Kanske i behov av lite träning, men allt finns där.
Mamma, Joshua Bey följer med oss till cisternen.
Nej. Det blir bara du och jag idag.
Jag är ledsen, Mr Connor, Det går inte.
- Det är inte passande. - Jag förstår.
Nästa gång.
Mamma, snälla!
Mr Connor...
Om ni kanske gick 20 steg bakom så skulle det vara passande.
Jag hämtar min hatt och min rock.
Ni vet där jag kommer ifrån? Ibland regnar det inte på 3-4 år där.
Vi måste hitta vatten som runnit ner genom sprickorna i marken.
Hur hittar du det under marken?
Det är det som är lite knepigt. Man måste känna det.
Och du känner det varje gång?
Nej. Jag har grävt många brunnar som bara blivit hål.
Jag ska visa dig.
Jag har nåt som är ert.
Orhan bad mig att hitta er make.
Jag hatar det här kortet. Turgut är musiker, inte soldat.
Hur länge var ni gifta?
Jag är gift.
Tolv år. Min mor hade lovat bort mig till nån annan.
Men min far kämpade emot henne.
Han sa: "Varför skulle vi vilja att vår dotter blir lika miserabel som oss?"
Det är inte lätt att gifta sig av kärlek här.
Min mor kanske hade rätt. Turgut var galen.
Obetalda räkningar, musik dygnet runt, fester, lata vänner.
Jag saknar kaoset.
Jag önskar min mor hade arrangerat mitt äktenskap.
Älskade ni inte er fru?
Jag avgudade henne.
Jag var bara så dålig på uppvaktning så jag tror hon gifte sig av otålighet.
- Men det var lyckligt. - Mycket. Tills pojkarna försvann.
Det är skönt att veta var de är.
Inte försvunna eller namnlösa längre.
De säger att min äldste son har tagits till fånga.
- Så han lever? - Jag vet inte.
- Men ni har hopp. - Hopp är en nödvändighet där jag bor.
God natt, Mr Connor.
God natt.
Ayshe, du vet vad som förväntas av dig.
Först måste du gå den traditionella sorgetiden, sen kan vi gifta oss.
Du måste göra det rätta-
-för pojkens skull.
Omer är hos dig var tredje natt.
Jag kommer förbi ikväll så berättar vi för Orhan.
Vänta en dag. Jag vill berätta själv. På mitt eget sätt.
Var försiktig, ert öde ligger där i.
Det är bara en löjlig bondlek. Ni måste dricka upp först.
Nu väntar vi.
Vi bestämmer allt utifrån kaffet här. Affärer, semestrar.
- Till och med våra män. - Och det fungerar?
När två familjer träffas för att arrangera ett äktenskap-
-serverar flickan dem kaffe.
Om det är sött samtycker hon. Om det är bittert, försvinn.
Ju mer socker desto djupare kärlek.
Det är bara bondnonsens.
Du bär inte sorgekläder.
Innan jag är säker på att Turgut är död kan jag inte...
- Tror du jag är dum? - Nej.
Vi vet det båda två. Alla vet utom Orhan.
- Min bror är i himlen. - Jag är inte redo att gifta om mig.
Du kom till mitt hus och vi var överens.
Ska du skämma ut mig inför min familj?
Det här är inte för din skull. Det är för Orhans skull.
Han blir min son. Jag har en plikt mot min bror.
- Det är så vi gör. - Nej, det är så du gör.
- Orhan, kom hit. - Nej.
- Det här är din stolthets fel. - Snälla, inte så här.
- Vad har jag gjort? - Inget, min ängel. Gå härifrån.
Din far har varit död i fyra år.
- Din mor har ljugit för dig. - Lyssna inte på honom.
Din far är en hjälte. Var stolt.
Mamma!
Det är därför gud aldrig gav dig en son. Han kommer aldrig bli din.
Du får aldrig mig eller det här stället.
Du är inte bättre än horan däruppe.
Stanna här.
Stopp! Stopp, din dåre! Det här rör inte dig!
Är det det här du vill ha? Fienden?
- Det har inget med honom att göra! Min bror var en dåre!
Du drar skam över vår familj!
Den här åsnan förstår inte ett ord av vårt språk.
Gå! Gå, ni måste härifrån!
Du har vanärat honom, det kommer han inte glömma!
- Han slog dig! - Jag slog honom!
Du ser, du förstår ingenting. Du kommer aldrig förstå!
Jag trodde jag gjorde det rätta.
Ja, du och dina söner och arméer, som alla gör det rätta!
Allt ni gjorde var att beröva Orhan hans far och lämna mig med såna där val!
- Snälla, låt mig då hjälpa er. - Så nu ska ni rädda oss?
Jag menade inte så, jag har fostrat tre pojkar.
Och var är de nu?!
Det här är inte er värld. Åk hem, Mr Connor!
Ni behöver inte åka. Hon blir arg på mig jämnt.
Ni skulle bli en bra ambassadör, Connor Bey.
Känner ni honom? Han har vanärat min familj!
Mina order är att föra honom till Major Hasan. Kom hit, Connor.
Först ska vi lära honom en läxa om heder.
Alla fyra?
Vill ni slåss? Vi ligger fortfarande i krig. Anslut er till Nationalisterna.
Jag hittade er sons namn på en lista över skadade.
De förde honom från Chanakkale till ett läger i Afyon.
Efter Afyon vet vi inget. Vintrarna där är kärva.
Menar ni att han dog där?
Inga mer uppgifter. Vi är ottomaner, inte tyskar.
Imorgon sätter du dig på en båt tillbaka till Australien.
Jemal och jag reser österut till Ankara.
Mustafa Kemal samlar ihop en Nationalistarmé där.
Vi passerar igenom Afyon. Jag ska fråga om nån kommer ihåg er son.
- Kan han vara kvar i Afyon? - Nej.
Som soldat och far-
-tror jag inte ens böner hjälper.
"Den osynliga vinden sveper oss genom världen.
Stå fast vid din gud så mycket att du själv faller i glömska."
- Mustafa Kemal! - Mustafa Kemal!
- Vem skålar han för? - Turkiets framtid.
Titta på honom. Han är den sämsta sergeanten i hela den ottomanska armén.
Tre gånger har jag räddat den här mannens liv. Inte en enda gång i strid.
Se på honom, som en påfågel med stor mustasch och guldknappar.
"Jag älskar min fru, jag älskar mina barn-
-och jag har en stor pinne upp i röven."
Ikväll dödar vi den mannen med lejonmjölk.
- Serefe. - Serefe.
Serefe.
Första Australiensaren jag träffade - inte som jag sköt på utan pratade med-
-var en tjuv, vid Lone Pine.
Han viftar en vit flagg, ropar och går rakt igenom ingenmansland.
Han bär på nåt.
Tusen vapen siktar på honom. Tvåtusen ögon. Men han bara går.
Han kommer fram och ger oss en av våra skadade.
Vi delar en cigarett och han går tillbaka.
- Ingen sköt honom? - Jag borde ha gjort det.
När han väl gått tillbaka insåg jag att han stulit mina cigaretter.
Och min tändare.
Mr Connor.
Förlåt om jag stör. Jag ville bara hämta min väska.
Naturligtvis. Orhan la den i ert rum.
Jag vill be om ursäkt för det jag sa. Jag var arg. Jag menade det inte.
Det är jag som borde be om ursäkt. Ni hade rätt.
Jag fyllde deras huvuden med trams om hjältemod.
Gud och kung och fosterland. Det var mitt jobb att göra män av dem.
Och jag misslyckades.
Jag bedömer en man utifrån hur mycket han älskar sina barn-
-inte över vad världen har gjort mot dem.
De hämtar mig imorgon bitti.
Nåväl...
Ni kan inte resa på tom mage.
Nej!
Mr Connor!
Mr Connor! God morgon.
Kom ner är ni snäll, vi har en lång promenad till hamnen.
Löjtnant, kan ni vara snäll och gå ner till hamnen-
-och tala med kaptenen och se till att han håller kvar båten. Tack.
Jag såg honom, jag honom klart och tydligt. Han är inte död.
- Ni kan inte åka hem. - Nej.
Connor!
Kom.
Sparka in dörren!
Connor!
Gå över taket. Du kan ta dig till stadsmuren.
Ur vägen!
Var är Joshua Connor?!
Connor?
Övervåningen! Sätt fart!
Var försiktig med takpannorna.
Uppe på taket! Connor! Connor!
Han lever, det vet jag. Snälla, ta med mig.
Gå! Spring! Spring!
Hoppa in i den andra vagnen.
- Sergeant. - Soldater, sätt på er uniformerna.
Ambassadören, vilken del av det ottomanska riket fick Australien?
- Det handlade inte om mark för oss. - Det handlar alltid om mark.
Vi behöver inte mer marker. Vi stred för en princip.
Ni strider, ni dör och får ingenting. Bra princip.
Vi borde göra affärer med det landet.
- Ett vapen? - I rätta händer så.
- Jaså? - Det är ett spel, det heter cricket.
- Cricket? - Ja, det är ett cricketslagträ.
- Spelar du? - Ja. Alla spelar.
Man behöver en boll och det där är slagträt.
Visa oss.
- Man behöver mycket utrymme. - Visst. Killar, gör plats.
Mr ANZAC ska visa oss ett spel. Röj upp lite. Gör plats.
Idén är att man kastar bollen med rak arm och försöker träffa grinden.
- Rak arm? - Rak arm.
Redo? Nu kommer den. Kolla nu.
Precis så där. Rak arm.
Engelsmän, alltid med en massa regler.
Ge mig slagträt.
Sergeant.
Gör er redo, grabbar.
Grekerna är längre in i landet än jag trodde.
De terroriserar folket och bränner städerna.
Vi var en gång samma land, nu är vi ständigt i krig.
Dra upp skydden.
Ner!
Joshua, ta upp ett vapen!
Vi har tagit en officer.
För ut honom. Och skjut honom med hans egen pistol.
Den där mannen är min fånge.
Han är australiensare. Era allierade.
Austaliensare? Känguru?
Jag är från Australien. Ja.
Låt honom vara så länge.
Samla ihop deras vapen. Sök igenom deras väskor efter guld.
Sätt fart!
ANZAC Bey, invadera inte ett land om ni inte vet var det ligger.
Gud, förlåt hans synder.
Våra hästar behöver vila.
- Raki? - Ouzo.
Samma moder.
För Jemal.
Det är ett mirakel att Allah har blundat så länge.
Jag rider med dig till Afyon.
Joshua! Var ska du? Afyon ligger åt det här hållet.
Han är här.
Vi söker den som byggde vindsnurran.
Arthur!
Han målar ikonerna i den gamla kyrkan.
Joshua, kom.
Arthur?
Art.
Pappa.
Min son.
Är du här?
Ja.
Dags att komma hem.
Jag kommer inte hem. Det gör ingen av oss.
De är döda.
Jag vet.
Hur mår mamma?
Hon är med dina bröder.
Du sa åt mig att ta hand om dem.
Du sa, "se efter dina bröder", men det gjorde jag inte.
Henry fick ansiktet bortskjutet.
Ena minuten var han där och sen var han... inte det.
Ed förblödde i timmar.
- Artie. - Hej.
Jag vill att mamma kommer.
Håll ut.
Nån kommer och hämtar oss.
Jag är som en skadeskjuten kanin.
Artie.
Ja.
Jag kan inte skjuta mig själv.
Då släpper de inte in mig i himlen.
- Du kan inte be mig göra det. - Du måste göra det.
Nej.
Du är min bror.
Kliv ombord på mattan, kompis.
Nu sticker vi härifrån.
Ta mig hem, Artie.
Det fungerar bara om du blundar.
Jag älskar dig.
Tangu.
Jag dödade dem.
De kan inte komma hem.
Så...
Förstår du?
Det är okej att lämna mig här.
Jag lyfte inte ett finger för att stoppa nån av er.
Jag dödade dina bröder den dag jag vinkade av er.
Arthur. Dina bröder lever vidare i dig.
Du måste gå.
Det är för farligt här.
Han har rätt, Joshua. De grekiska soldaterna är här.
Jag måste gå nu.
Hur ska jag kunna tacka dig?
Teshekullar.
Teshekullar, Hasan Bey.
Säg åt din son när han är frisk.
Säg åt honom att han fortfarande är skyldig mig ett paket cigaretter.
Och en tändare.
- Arthur! - Pappa! Den här vägen!
Hjälp till här.
Den här tar dig genom dalen. När du passerat byn-
-tar du norrut mot kusten och följer den.
Jag går inte utan dig.
Jag har begravt din mor. Jag har begravt dina bröder.
Om du inte följer med har jag ingenstans att ta vägen.
Antingen går vi härifrån tillsammans eller så dör vi här... tillsammans.
- Är det kallt? - Nej.
Det är iskallt.
Tre veckor senare
När vi är klara här kanske vi kan köpa lite nya kläder?
Visst. Det låter bra.
Vill ni ha ett rum, rena lakan, varmvatten...
- Inga tyskar. -..inga tyskar.
Joshua Bey! Ni kom tillbaka!
Välkommen tillbaka, Mr Connor. Är det här er son?
Arthur.
Orhan. Hjälp mig att visa Arthur vårt näst bästa rum.
Hon är därute.
Mr Connor.
Jag hoppas ni mår bra.
Ni pratar turkiska som en bergsbo.
- Är jag välkommen här? - Alla är välkomna här.
Du verkar inte överraskad över att jag är tillbaka.
Det såg jag i ert kaffe, flera veckor innan ni åkte.
Jag sa ju det. Allt syns i kaffet.
Under första världskriget (1914-1918) dödades eller skadades över-
-37 miljoner militärer och civila. Över 8 miljoner anmäldes saknade-
-men förmodas vara avlidna.
Den här filmen tillägnas alla de "försvunna och namnlösa"-
-som lever kvar i deras familjers hjärtan och minnen.